Tidligere:
- Vi har han. - Han må tilintetgjøres.
Hive kan skape et virus som forvandler folk til Inhumans.
- Hvis han kan spre det høyt nok. - Da smitter det mange mennesker.
- Jeg fortalte om Zephyren. - Og at den kan nå høye høyder.
Hive har et leveransesystem.
- Vil du ta hevn? - Det handler ikke om hevn.
Du lider.
Vær så snill... Ta meg tilbake.
Interessant.
Navnet ditt...
Noe... fint.
Ikke fint som himmelen. En... blomst.
- Daisy. - Vær så snill...
Hva? Hva er det?
- Jeg kan ikke. - Hva? Hvorfor ikke?
- Hva har S.H.I.E.L.D. gjort med deg? - Det er det skapningen stjal fra deg.
- Han gjorde deg... utilgjengelig. - Vær så snill...
Bare...
Nei...
Beklager, Daisy.
Når dørene åpnes, stormer uhyrene basen. Hvor mange har Hive infisert?
Kvadrant D, O'Brien og Marshall.
- Det er omkring 20 agenter. - 28.
Var det Daisy?
Kanskje dette...
Da er vi ferdige med å snakke.
- Daisy er i knipe. - Det er noe galt med modulen.
- Enten så fant Primitives henne... - Eller så fant hun dem.
- Undersøk det og rapporter. - Fitz.
- Hva kan Primitives gjøre? - Det er vanskelig å si.
- Skapte du dem ikke? - Ellers hadde jeg blitt spist.
Skapningenes råhet er virkelig... sørgelig.
Vi diskuterer konsekvensene senere. Nå må vi vite hva vi står overfor.
De har adrenalin-framkalt styrke, men de ser dårlig.
De er knyttet til Hive som Daisy, men de har ingen egne tanker.
- Har de en hukommelse? - Ja, om tidligere evner.
De kjenner basen. Hvor lang tid tar det før de passerer dørene?
Minst flere timer.
Kanskje de ikke må gjøre det.
- De er i ventilasjonsanlegget. - Lås våpenrommet.
Sikre det du kan på laben. Lincoln og jeg beskytter nervesenteret.
Da blir jeg her, da.
- Daisy tok med modulen til flyet. - For å stoppe Hive.
- Tror du hun klarer det? - Fiks litt tau hvis hun ikke kan det.
Smertene forsvinner ikke selv om du dreper meg. Eller gjør de det?
Jeg vil ikke at du skal dø. Jeg vil at du skal lide.
Det er visst du som lider.
Det er synd at du ikke ser båndet mellom oss. Biter i et puslespill.
Men vi må fortsette uten deg.
Det er ikke bein som bærer meg, men alle delene som samarbeider.
Flaks at vi fant deg. Agentene ga oss koordinatene. Hvordan kunne vi...?
Jaså.
Syndsforlatelse. Jeg laster inn stridshodet.
Er hun en del av teamet igjen?
Så lenge hun er her, vil de ikke skyte oss ned.
Og resten av disse karene?
De fleste blir her, for å utrydde resten av S.H.I.E.L.D.
- Tviler man, så følg etter lederen. - Prøv å henge med, da.
Våpenrommet er lenger framme. Jeg sikrer våpen...
Nei! Nei!
Hva gjorde du, Yo-Yo? Hva gjorde du?
- Jeg kan fly den. - Har du erfaring med den?
Takket være Will Daniels og Grant Ward har jeg nok.
- Jeg bærer henne inn på verkstedet. - De er like bak oss.
Lukk døra!
- Hva skjedde? - De kom fram først. Yo-Yo ble skutt.
Sir... Hvor er alle de andre?
- Stoppet vi i lufta? - Flyet flyr vertikalt.
Vi stiger. Rett opp til 30000 meter.
Beregningene hjelper meg med å samle tankene.
- Vi sprenger stridshodet. - Og sprer formelen i stratosfæren.
Ved daggry dekker den Europa.
Vent nå litt... Vi er fortsatt i denne helsikes romheisen.
Hvordan kontakter vi våre nye brødre og søstre hvis vi sprenger oss selv?
Vi skyter oss ut i en modul, før den detonerer.
Hvis ikke du vil bli her? Og sørge for at det ikke går galt?
Det er ille. Hun forblør. Jeg ser ingenting.
- Kan du lyse litt, elverket? - Dette rimer ikke...
Hun blør for fort. Forbrenningen hennes går raskere.
- Kan du fikse det? - Hun kan få ei sprøyte.
Vi kommer oss ikke til laben på grunn av idiotens zombier.
- Jeg ble kidnappet og truet. - Daisy sa at du gjerne hjalp til.
- Alternativet var... - Slutt!
Vi kan krangle eller redde henne.
Vi er fanget her inne, så vi må stoppe blødningen med noe herfra.
Du skal nok klare deg.
- Det kan være vår beste sjanse. - Det kan drepe henne.
Hold denne.
Nei... Mack...
Varmen!
- Det er mange agenter der ute. - Yo-Yos tilstand er stabil.
Ikke gjør det mot meg. Ikke ta en kule for meg.
Jeg prøvde å fange den. Jeg var for treg.
Imponerende. Er det skottens arbeid?
Naturligvis... Har han en fungerende modell?
Mener du alvor? Det er forbløffende.
De leter etter en annen vei inn.
- Hva gjør dere her? - Henter deg og tar Zephyren.
Ikke lukk opp! Jeg bør bli her inne. Jeg er en belastning.
Jeg tror det er våpen bak her.
Hun er varm. Det kan være en infeksjon. Hun trenger antibiotika.
Nei, det er glovarmt her inne. Jeg svetter som en gris.
- Jeg trodde strømmen var slått av. - Varmesystemet trenger ikke strøm.
- Hvorfor har de skrudd opp varmen? - De vil tvinge oss ut. Hva ellers?
Hun blinder dem. Simmons, du sa at hun er et geni.
Øynene deres var skadde. De ser, men det må være...
Infrarødt.
Lur jente! Skru opp varmen til 38 grader, så kan vi bevege oss fritt.
Skal vi stole på magefølelsen din?
Det er vitenskap, ikke en magefølelse.
Det er en vitenskapelig magefølelse.
Doktor...
Det er best vi følger etter han. Han vet ikke hvor han er på vei.
Det er som om han har skrapt meg ut av mitt eget hode.
Han slo meg da jeg prøvde å drepe han. Kreftene mine er ingenting.
Jeg blåser i kreftene dine. De gjorde deg ikke til agent.
Det var det jeg som gjorde.
Du aner ikke hva jeg gjorde. Jeg har ingenting igjen.
Hvorfor reddet Andrew deg, da? Ja, du gjorde mange onde ting.
Det eneste du kan gjøre nå er å skape balanse.
Vil du bo i ei kasse, vær så god.
Men smerten blir der inne hos deg, tro meg.
Jeg viser det ikke alltid, men jeg...
May!
Vent! Dreper du meg, dør du også!
Jeg har et våpen på flyet, som er lagd for å drepe deg.
Skyter du meg, kan jeg ikke fortelle hva det er.
La han være! Se på meg!
- Vi har et bånd mellom oss. - Ikke nå lenger.
Jeg sjekket flyet. Jeg fant ingenting.
Jeg snakker sant, jeg sverger. Du ser den ikke.
- Vis meg. - Greit. La meg legge fra meg denne.
Vi vil ikke skade deg. De han kontrollerer...
De styrer ikke sine egne handlinger. De er ikke onde.
Eller, bortsett fra deg.
Du har alltid vært en morderisk jævel.
Jeg advarte deg faktisk et par ganger.
Nå?
Det går bra med meg.
- Vi slo av oppbevaringsmodulen. - Hive må ikke slippe unna.
Er du på vår side?
- Går det bra? Du skjelver. - Hun har abstinenser.
Zephyren er ikke lagd for høye høyder. Det er minusgrader ute, så...
- Lufta blir tynnere her inne. - Vi bør begrense bevegelsene våre.
Og prøve å holde oss varme.
- Hva gjør vi nå? - Vi kom ikke lenger.
Jeg forseglet trappa. Jeg vet ikke hvor lenge det holder, men likevel...
- Takk og pris! - Bra du bommet.
- Går det bra med henne? - Hun er stabil.
- Har du sett de andre? - Fitz og May er på Zephyren.
- Da kan de stoppe dem. - Eller sprenges. Kjente dere varmen?
- Jeg skrudde opp temperaturen... - Jeg forsto det.
- Vi jobber bra sammen på Strategic... - Bare si S.H.I.E.L.D.
Går det bra?
- Mack satte fyr på meg. - Det er en lang historie.
- Hun må på sykehuset. - Det er tolv meter ned til bakken.
- Og tunnelene under bakken? - De er stengt.
- Hvem kom på...? - Fitz ga meg noen nye triks.
- Fjernstyrt Quinjet. - På vei. Men la oss være tydelige.
Jeg skal få deg til sykeavdelingen. Vi ber Talbot om hjelp med basen.
Men jeg uskadeliggjør Zephyren. Alene.
- Jeg må komme meg til Fitz. - Det er ikke åpent for diskusjon.
Jeg er byråsjef. Jeg tok hit Hive. Det er min jobb å stoppe det.
- Hvis May var her... - Hadde hun sett sint på meg, ja.
Vi henter dem og tar dem med hjem. Jeg vil ikke miste flere.
Jeg liker virkelig arbeidsmetodene deres.
Jeg begynner å tenke klart.
Justerer for vindhastighet. Setter inn de siste koordinatene.
Så når vi sprenger den, -
- vil da alle på tre kontinenter se ut som disse jævlene?
Damene også?
Jeg vil ikke virke utakknemlig, jeg gleder meg til å forandre verden.
Men kan vi se på om vi kan justere formelen senere?
Jeg har hatt mange stygge damer. Jeg vil ha de rette forventningene.
Det er gjort. Be Giyera om å forberede oppbevaringsmodulen.
- Hva er dette? - Blindpassasjerer. Sta jævler, hva?
Finn dem.
- Quinjeten. Den er her. - Coulson må ha tilkalt en.
De er lette målskiver til de letter. Vi må til dokkingstasjonen.
Jeg håper den som er på flyet forstår hva som skal skje nå.
Jeg vet nøyaktig hva som skjer nå.
- Du kom alene. - De andre fikk ordre om å bli.
Jeg vil ikke at flere agenter skal dø på grunn av min dårlige dømmekraft.
- Så du innser at du skal dø? - Jeg er klar til å gjøre det.
Vil du sprenge flyet, forvandles flere millioner likevel.
Ja. De blir ikke pene, men de slipper i hvert fall deg.
- Jeg dreper deg først. - Og humoren din. Jeg gjør alt.
Jeg krysset en grense jeg sverget på ikke å krysse. Jeg drepte deg.
Og slapp løs Ward-marerittet.
Du tar for mye av æren.
Alle Inhumans har en hensikt. Dette er min skjebne.
Å kjempe for alle Inhumans.
- Tabben din var å motsette deg det. - Det er ironisk.
Jeg ville faktisk beskytte Inhumans. Jeg mistet venner på grunn av det.
Til og med agent Blake sa at holdningen min gjorde han kvalm.
- Du skjuler noe. - Noen blindpassasjerer, ja.
De har nok gitt seg til kjenne. Jeg vil bare hjelpe til.
Eller har du gitt meg nøyaktig det jeg trenger for å slå dem?
Kroppen din.
Jeg bytter denne verten mot deg, og så forteller jeg agentene-
-at jeg beseiret den mektige Alveus.
Da er slaget vunnet. Da trenger jeg ikke gjemme meg i skyggene lenger.
- Ja, du høres ut som meg... - Det kommer jeg til å gjøre.
Så snart jeg er inne i hodet ditt. Jeg kan knapt vente.
Vi er to sider av samme mynt. Hærførere som leder soldater.
Forskjellen er at tilhengerne dine ikke kan la være å følge dine ordrer.
Men da jeg beordret teamet til å bli igjen, nektet de å høre på meg.
De kom seg ut og klatret langs flyet til en vedlikeholdsluke.
Jeg skal bare oppholde deg.
Jeg sa at jeg er villig til å dø, men jeg har ikke lyst til det.
Jeg lånte trikset av Blake. Jeg tenkte jeg kunne få deg til å snakke.
Og jeg har alltid villet gjøre det:
Hjelp meg, Obi-Wan Kenobi, du er...
- Han kommer snart. Vi drar. - Vi må komme oss til lasterommet.
Lincoln!
- Jeg henter førstehjelpsskrinet! - Støtt han mot veggen.
Går det bra med han? Si at det går bra.
Han overlever, hvis han ikke har indre blødninger. - Siloxan!
Bli hos meg! Du klarer deg. Se på meg! Du kommer til å bli bra.
Men du må sitte stille til vi kan bandasjere deg skikkelig.
Unnskyld, Lincoln. Jeg mente ikke å gå imot deg.
Jeg vet det. Jeg klandrer deg ikke, du var ikke deg selv.
Det er jeg nå.
- Du besøkte meg aldri i cella. - Jeg visste hva du gikk igjennom.
Du trengte tid til å samle deg.
Har jeg ødelagt alt? Mellom oss?
Vi må jobbe med oss selv før vi kan snakke om oss to.
Ja...
Det jeg har gjort, Lincoln... Jeg kan ikke leve med det.
Jeg husker den smerten. Skyldfølelsene. Sinnet.
Jeg forstår hvorfor du ville møte Hive alene.
- Jeg prøvde å beseire han... - Daisy.
Jeg vet hvorfor du gikk til han.
Jeg har gått gjennom det selv. Jeg har nådd bunnen.
Jeg vet hvordan det er å være så avhengig av noe...
at man vil gjøre hva som helst for å få henne tilbake.
Hive og arbeidsbiene hans kommer snart.
Selv om vi kan stjele stridshodet, er det sikkert tidsinnstilt nå.
- Du har vel ingen konkrete idéer? - Jo, én.
Jeg vet ikke hva Coulson har planlagt...
Det gjør jeg.
Han fløy hit Quinjetene fjernstyrt, så han har nok...
stilt inn nye koordinater. Quinjeten skal forlate atmosfæren.
Kan vi få stridshodet om bord på Quinjeten, vil den eksplodere...
i rommet utenfor fare.
Da er iallfall den delen av problemet løst.
Dette... Hvor har du fått det fra?
Daisy? Hva...?
- Jeg aksepterer skjebnen min. - Nei. Ikke gjør det alene.
Hive vil lete etter oss. Hvis de andre kan oppholde han...
Jeg husker hva du sa om synet ditt.
Noen vil være i Quinjeten.
- Bare hvis jeg må. - Nei. Den kan fly seg selv.
Jeg vet det. Jeg...
Jeg vet hva du tenker. Du kan ikke leve med det du har gjort.
Men det må du. Ok?
Lov meg at du ikke soner dine synder ved å ofre deg selv.
Vi må bestemme hvem som drar og hvem som kjemper mot Hive.
Jeg foretrekker å slåss.
Jeg bygde jo denne helsikes tingen av en grunn.
- Hvor er Daisy? - Jeg kunne ikke stoppe henne.
Han er her! På tide å stoppe dem!
- Nei... - Han fulgte etter Daisy.
Så poetisk. Det føles som at det er forutbestemt.
Lukten av blodet ditt førte meg hit.
Lash reddet meg så jeg kan avslutte dette.
Du kjemper S.H.I.E.L.D.s krig igjen. Vi skulle jo skape fred.
Du mener ubegrenset makt.
Ikke i dag. Autopiloten er avlyst.
Den skal ut i rommet. Og du blir med.
Ward er fortsatt her. Vi overtar kontrollen manuelt.
Det var derfor jeg ble med. Jeg kortsluttet det manuelle systemet.
Nei!
Lincoln! Kom!
For helvete, Lincoln! Hører du meg?
- Jeg er her. - Dette er helt sprøtt.
Det er min hensikt. Jeg vet det nå.
Bare jeg kunne svi av styringen så dette funket.
Og sørge for at du ikke prøvde å gjøre det selv.
Nei. Det skulle vært meg.
Jeg så inn i framtida. Det er min skjebne.
Ja, jeg er lei for det.
Jeg stjal det fra deg.
Jeg skulle gjøre alt rett igjen med vennene mine, med deg...
Du kan ikke bare dø for meg, det er... Det er feil!
Jeg redder den jeg elsker og verden samtidig. Det føles riktig.
- Det rister veldig. - Jeg hører deg ikke, Lincoln.
Kommunikasjonssystemet er ødelagt. Jeg må ha ødelagt det også.
Jeg holder ikke ut hvis du...
Du kan ikke gjøre det.
Det trodde ikke jeg heller.
Du får ikke gjøre det. Jeg kan ikke bare...
Jeg kan ikke bare si adjø. Jeg har altfor mye jeg vil si.
Jeg også.
Men jeg gjorde faktisk det.
Jeg prøvde. Vi forsto det ikke engang.
Forsto hva?
Nå nettopp... Det var første gang jeg sa at jeg elsker...
Daisy?
Prøv å overtale meg hvis du vil.
Men du kan ikke snu flyet.
Jeg ser det. Men vi vil likevel dele et bånd.
Når vi opplever det eneste som har unnsluppet meg alle disse årene.
Døden.
Snu det... Snu det!
- Vi har ikke tilgang til systemet. - Du må! Hjelp meg, Coulson!
Quinjeten er ikke lagd for å manøvrere i rommet, Daisy.
- Vi må prøve! - Han ville ikke ønske det.
Han betaler prisen for mine feil.
Nei. Han betaler prisen for alles feil.
Tja... Jeg fikk se verden.
Den er vakker. Mindre enn man skulle tro.
Ja...
Jeg ville bare gjøre den bedre.
Jeg vet det.
Føle samhørighet. Men det føler du allerede.
Når du ofrer deg for dem.
Med alle deres feil.
De er bare mennesker.
Og nå?
6 MÅNEDER SENERE
Jordskjelvet var forårsaket av et menneske
Hvem er Quake?
Hei. Jeg har kjøpt noen smørbrød. Du bør...
De er her. De kom tidlig i dag.
Du må spise noe.
Det skal jeg. Etter møtet.
Hvordan vet du at det er i dag?
Jeg føler det på meg.
Jaha... Jeg vil spise.
Jeg vil takke deg.
Vi fikk altfor mye penger. Og at du hjalp oss med å flytte...
Jeg ble behandlet som en paria hjemme.
- Liker du dyr? - Ja.
Faren din lagde denne.
Det er en "robin". Som deg.
- Hun er her! - Alle enheter, gå inn!
Du har vært en god venn.
Jeg vil presentere deg for min venn. Han har en praksis her.
- Han liker også dyr. - Du er altfor snill.
Jeg holder bare løftet mitt.
Sperr av området! Men dere finner henne ikke.
Ring byråsjefen. Vi mistet henne igjen.
- Han tar fra oss oppdraget. - Ja, og kaller inn Nasjonalgarden.
- Hvor sender han oss? - Vi får vente og se.
- Velkommen tilbake, dr. Radcliffe. - Det er en spesiell dag.
- Hvor er Fitz? Fikk han invitasjonen? - Leopold måtte takke nei.
Han ordner en overraskelse til Jemma.
Da må vi feire alene, min kjære.
Hva skal vi feire? I dag var den siste høringen.
Ja, navnet mitt er renvasket. På visse vilkår, naturligvis.
Men det er ikke derfor jeg åpner en 40 år gammel... Balvenie.
Jeg ser ikke noe annet i kalenderen.
- Jeg ville at Fitz skulle være med. - Du likte Fitz og Simmons.
Ja. De to til sammen er en yngre meg. Og det hadde vært passende.
Det er basert på et gammelt S.H.I.E.L.D.-program.
Stakkarene har mistet mange venner. Kanskje det ikke var nødvendig.
Er det det vi feirer? At Fitz blir din nye kollega i prosjektet?
Nei, Aida. I dag...
I dag har du bursdag.
Tekst: www.sdimedia.com